Foto
RLC
Religionspsykologi Vilsenhetens
epidemiologi
Varför
mår vi inte bättre än vi gör när vi samtidigt är så friska?
Varför mår vissa patienter sämre än vad de borde göra? Varför
ser vi diffus ohälsa, som till exempel depression, uppgivenhet och
olika smärttillstånd, sprida sig i ett postmodernt, sekulariserat
Sverige? Dessa frågeställningar ställer Cecilia Melder
i sin doktors- avhandling Vilsenhetens epidemiologi. Hon ger också
svaren med förklaringen av behoven av en existentiell hälsodimension,
vilket hon menar skulle kunna få en kvalitativ betydelse inom vården.
Paul Lindberg: |2011-04-18| ”Hur
kan världens friskaste folk vara så sjuka?” Denna rubrik
fanns på DN:s ledarsida för några år sedan. I den texten infann
sig ingen medmänsklig välvilja, utan mer av ett förakt mot de
utsatta och svagaste i samhället. Jag blev upprörd då jag läste
den förment osakliga artikeln, vilken grundades på elakartade
antaganden om människor som inte är sjuka, utan bara lata.
Cecilia
Melder
tar egentligen upp samma frågeställning som DN, men hon ger oss
helt andra slutsatser, vilka grundar sig på vetenskapliga och
konstruktiva förslag till realiserbara lösningar.
I
inledningstexten går Melder rak på sak: ”I Sverige finns idag en
brist på meningsskapande system vilket leder till dysfunktion som kan ta sig skilda uttryck i olika
befolkningsgrupper. Dagens ohälsa tar sig bland annat uttryck i
uppgivenhetssyndrom hos unga, utmattningssyndrom hos vuxna, alkohol-
och drogmissbruk och psykisk sjukdom. Utifrån WHO:s uppfattning om
behovet av en tredje revolution inom folkhälsa kan vi tala om en
existentiell epidemiologi, enligt professor DeMarinis.”
Melder
menar att det finns ett samband mellan hälsa i vid mening och det
faktum att allt fler människor saknar en existentiell grund i sina
liv. Flera forskare och organisationer, till exempel WHO, har framhållit
den existentiella dimensionens betydelse för självskattad hälsa
och livskvalitet.
Sverige
intressant
Internationellt
efterlyses utveckling av teorier och metoder inom detta område och
i detta sammanhang är Sverige intressant, därför att vi är ett
av världens mest sekulariserade länder. I en explorativ studie av
vuxnas existentiella behov, med enkäter och intervjuer från ett
vuxen- pedagogiskt program inom ramen för Svenska kyrkan, har påvisats
att personer med hög grad av existentiell hälsa uppger att de mår
fysiskt, psykiskt, socialt och ekologiskt bättre, än personer med
lägre grad av existentiell hälsa.
I
avhandlingen presenteras teorier, metoder och en modell för hur hälsa
kan utvecklas och vidmakthållas med fokus på hur man praktiskt
skulle kunna utveckla en icke-konfessionell existentiell folkhälsointervention,
för att främja självskattad hälsa och välbefinnande.
Enligt
studien talar mycket för att vi med en relativt enkel men kraftfull
intervention, för att stärka människors existentiella hälsa,
skulle få människor inom psykisk/somatisk vård och
rehabilitering, men även i andra former av vård, såsom kriminalvård,
att må bättre.
Att
må bra och vara sjuk
När
människor relaterar till ohälsa, är gränsen mellan till exempel
den fysiska eller psykiska dimensionen ofta diffusa, liksom var gränsen
går mellan när man upplever sig frisk eller sjuk. Hur människor
upplever sitt välbefinnande flyter samman med diagnoser som inte
relaterar till, och tvärtom, ”då var det inte det kroppsliga
utan då var det nog mer, det satte sig ju i kroppen också jag fick
fruktansvärt ont överallt i nacken och att jag har det problemet så
sätter det sig naturligtvis där”.
Hälsa
är, till synes, mer än att må bra eller dåligt, mer än att vara
frisk eller sjuk. Enligt Melder har hon utgått från perspektivet
att hälsa är ett kontinuum mellan existentiell och kulturell hälsa
och existentiell och kulturell epidemiologi. I forskningsmaterialet
framkommer det att gränserna mellan hälsa och ohälsa, eller
upplevelsen av det egna hälsotillståndet ofta diffusa. Melder drar
slutsatsen att det varken på individ- eller gruppnivå är
meningsfullt att tala om hälsa/ohälsa, sjuk/frisk eller ”må
bra”/”inte må bra”, som varandras exkluderande motsatser.
Hälsodimensionerna
i tiden
Melders
avhandling är omfattande, och med en helgjuten och realiserbar möjlighet.
Den existentiella hälsodimensionen påverkar i hög grad människors
upplevda hälsa, i såväl den fysiska, psykiska, sociala som den
ekologiska hälsodimensionen.
Mina
personliga reflektioner till denna avhandling gäller dess användbarhet,
för de människor som på ett eller annat sätt har satts på
undantag i ett samhällsmaskineri som inte alltid är alltför människovänligt.
En del människor har till sin natur utvecklat en fin känslosamhet,
men inte visat sig vara speciellt konkurrensmedvetna; vissa människor
har visat sig vara långsamma och sävliga, men noggranna; andra kan
vara saktmodiga och av den anledningen blivit föremål för
utnyttjande, och så vidare. Många människor passar inte in i det
extrema höghastighetssamhället. Vitsen med att ha ett samhälle
borde helt och hållet grundas på de mänskliga humana behoven.
Med
uttryck som att samhällets medlemmar ska stå till marknadens förfogande,
så säger det en hel del om de eventuella följderna för hälsotillståndet
som formar människorna.
Epidemiologi,
vetenskapen om sjukdomar inom olika befolkningsgrupper och dess
orsaker.
Cecilia
Melder
är doktor i religionspsykologi och präst i Svenska kyrkan.
![](images/UPP.jpg)
|