![](images/Nr%204-2011/3437660.jpg)
Globala
uppvärmningen
Omfattande
klimatförändringar i Arktis
Ny
forskningsrapport visar mer omfattande effekter av klimatförändringen
i Arktis än väntat.
Kraftigt reducerat snötäcke, kortare vintersäsong och tinande
tundra. Effekterna av klimatförändringen i Arktis är redan här.
Och förändringarna sker betydligt snabbare än vad man hittills
har trott. Det visar en ny forskningsrapport om Arktis som
presenteras i Köpenhamn denna vecka.
Ulrika Jönsson Belyazid: |2011-05-02|
Margareta Johansson, tekn.dr, Lunds
universitet, är en av forskarna bakom rapporten. Tillsammans
med Terry Callaghan, forskare vid Kungliga
vetenskapsakademien, är
hon redaktör för de två kapitel som handlar om snö och
permafrost.
–
De förändringar vi ser är dramatiska. Och de är inga tillfälligheter.
Trenderna är entydiga och avviker från mönstren om man jämför
med ett längre tidsperspektiv, säger
Margareta Johansson.
Arktis
är en av de delar på vårt jordklot som värms upp snabbast idag.
Mätningar av lufttemperaturen visar att den senaste femårsperioden
har varit den varmaste sedan 1880, då mätningarna startade. Andra
data, från bland annat trädringar, visar att sommartemperaturerna
under de senaste decennierna har varit de högsta på 2000 år.
Som
en följd har snötäckningen i maj
|
![](images/Nr%204-2011/00f3ac64a00f731c86.jpg)
Margareta
Johansson, tekn.dr, vid Lunds universitet. Foto:
J. Hållmarker |
och juni minskat med närmare 20
procent. Vintersäsongen har också blivit nästan två veckor
kortare – på bara några decennier. Dessutom har temperaturen i
permafrosten ökat med mellan en halv och två grader.
–
Det finns inget som tyder på att permafrosten inte kommer att fortsätta
tina, säger Margareta Johansson.
I
permafrosten finns stora mängder kol lagrat.
–
Våra data visar att det är betydligt mer än vad man tidigare har
trott. Det finns ungefär dubbelt så mycket kol där som det finns
i atmosfären idag, säger Margareta Johansson.
Kolet
kommer från växtmaterial som ”djupfrystes” i marken under den
senaste istiden. Så länge marken är frusen håller sig kolet
stabilt. Men när permafrosten tinar finns en risk att koldioxid och
metan, som är en mer än 20 gånger kraftfullare växthusgas än
koldioxid, frigörs, vilket skulle kunna förstärka den globala
uppvärmningen.
–
Men det kan också bli så att den vegetation som kan växa när
marken tinar tar upp koldioxiden. Det här vet vi fortfarande väldigt
lite om. Med den kunskap vi har idag kan vi inte säkert säga om
den tinande tundran blir en sänka eller en källa till växthusgaser
i framtiden, säger Margareta Johansson.
Den
här typen av effekter, så kallade feedback-effekter, har stor
betydelse för hur omfattande den globala uppvärmningen blir i
framtiden. Margareta Johansson och hennes kollegor presenterar i sin
rapport nio olika feedback-effekter. En av de viktigaste just nu är
reduktionen av Arktis albedo. Minskningen av de snö- och istäckta
ytorna innebär att mindre solinstrålning reflekteras tillbaka ut i
atmosfären. Istället absorberas den, med resultatet att det blir
ännu varmare. Arktis har alltså trätt in i ett stadium där
Arktis själv förstärker klimatförändringen.
Framtiden
ser inte ljusare ut
Klimatmodellerna visar att temperaturen kommer
att öka med ytterligare 3 till 7 grader. I Kanada kommer de översta
metrarna av permafrosten att tina på ungefär en femtedel av den
yta som idag har permafrost. Motsvarande siffra för Alaska är 57
procent. Vintersäsongens längd och snötäckningen i Arktis kommer
att fortsätta minska och dess glaciärer kommer troligen att förlora
mellan 10 och 30 procent av sin totala massa. Allt detta innan århundradet
är slut och med stora konsekvenser för ekosystem, befintlig
infrastruktur och människors levnadsvillkor.
Nya
beräkningar visar också att havsnivåhöjningen år 2100 kommer
att ligga mellan 0,9 och
1,6 meter
, det vill säga ungefär dubbelt så högt som FN:s klimatpanel
IPCC förutspådde i sin rapport år 2007. Detta till stor del
beroende på Arktis snabba isavsmältning. Mellan år 2003 och 2008
stod avsmältningen i Arktis för 40 procent av den globala havsnivåhöjningen.
–
Det står klart att stora förändringar väntar. Det är i Arktis
allting händer just nu. Och det som händer där påverkar oss
alla, säger Margareta Johansson.
Rapporten
”Impacts of climate change on snow, water, ice and permafrost in
the Arctic” har sammanställts av närmare 200 polarforskare. Det
är den mest omfattande kunskapssamman- ställningen om Arktis som har
presenterats under de senaste sex åren. Arbetet har organiserats av
Arktiska rådets arbetsgrupp för miljöövervakning (Arctic
Monitoring and Assessment Program) och rapporten kommer att fungera
som underlag till IPCC:s femte rapport, som beräknas vara klar år
2014.
Förutom
Margareta Johansson har även Torben Christensen från Lunds
universitet deltagit i arbetet.
Ulrika Jönsson Belyazid
är kommunikatör
på Centrum för miljö- och klimatforskning, Lunds universitet.
|