![](images/partikel.jpg)
Tankar
kring skapande
energier
Medvetandet
och materien
Något
egentligt
minne
tycks inte alls lagras i hjärnan. Det som tidigare inte
räknades
med i minnesforskningen är den kvantmekaniska nivån, där
processerna interagerar mellan rumstid och utan rumstid.
Minnet och medvetandet behöver alltså
ingen lagring, enligt viss modern hjärnforskning. Däremot
behövs ett bra, uppövat medvetande för att leta fram
information, och det är dessa processer som
hjärnforskningen kartlägger.
Från
punkt till punkt uppstår utsträckningen och tiden.
Med samma förklaringsgrund
kan både partikelfysikens materiebildning
(atomisering) och minnets medvetandeprocesser förklaras.
Det är nämligen samma identiska och relevanta
processer som sker dem emellan.
Medvetandet
är en övergripande beskrivning av bland annat
processerna för framkallandet av minnet, vilket sker ur
varats tidlösa tankeexistens. Tänka, existera, skapa
och minnas är egenskaper av samma sak (cogitare,
rema, vacatio).
Människans
funderingar manar fram anknytningspunkterna i
relationerna,
som skapar de nya förutsättningarna för
tankeprocessen. Det vill säga upptagande av intryck.
Uppfattandet
och insikten om intrycken kallas perception
eller varseblivning. Här sker den mobiliserade
processen för nya förändringsbara tankar. Dessa snabba, mentala
processer sker ofta undermedvetet och
intuitivt, men är det som bygger upp vår
verklighetsuppfattning – perceptgenes.
Tankarna
blir unika för var och en i sin respektive egen-
tid.
Helt i linje med: ”jag tänker därför finns jag
till” – vilket är skillnaden på hjärndöd.
Länkningar
till Alltet. Under
tankeprocessens undermedvetna,
eller medvetna förlopp, skalas de approximativa elementen
bort i varierande grad, till förmån för en subjektiv varseblivning eller tankeställning, för
att sedan exformeras
till en medveten tankeformulering.
Beroende
på den individuella erfarenheten av tankeupprepningar,
förkortas och automatiseras sekvenserna i de uppkomna
händelseprocesserna,
vilket bland annat möjliggör vår spontana
reaktions–, uppfattnings- och talförmåga.
Den
neurologiska uppfattningen beskriver att varseblivningen
uppstår i hjärnstammen genom att en snabb mikroprocess
engagerar hjärnbarken. Denna uppfattning ansågs
tidigare stå i motsättning till den psykologiska
uppfattningen om
perceptgenes, men som idag inte
längre ses som någon motsättning.
Rumtidslöst
minne. Numera är den neurologiska
beskrivningen av
minneslagring genom molekylära inbyggningar i celler
ifrågasatta, i brist på bevis.
Det
som inte räknats med i tanke- och minnesprocessen är
den kvantmekaniska nivån, där processen interagerar närmast
utan rumstid. Det finns emellertid många tydliga
kvantmekaniska spår av dessa processer, och som är en
vanlig företeelse inom både forskning och medicinsk
behandling i dag. Vi mäter dessa processer
vid bland annat vanliga medicinska undersökningar. Det
handlar helt enkelt om det rumstidlösa minnet genom de
kvantmekaniska processerna.
Minnet
behöver alltså ingen lagring, enligt viss forskning. Däremot
behövs reagenser för sortering och framplockning
av minnet. Det är minnes- eller tankeprocesserna
som kan vara mätbara, vilket kan uppfattas som
minneslagring i "minnesceller". Det som kallas
minnescellen
är till sin typ lymfocyter, främst av T-typ eller
thymustyp, och kan troligtvis leva i flera år efter
kontakten
med sitt eget antigen. Denna kontakt
möjliggör att minnescellen istället agerar "interface" mellan atomär nivå och
kvantmekanisk nivå, utan minneslagring.
Tankeprocessens
mätbarhet. Olika forsknings-
metoder har
använts
för att mäta aktiviteter i hjärnan.
Genom brain
mapping har man med PET (positron emission
tomography), MRI (magnetic
resonance imaging), och RCBF (regional
cerebral blood flow) kunnat
kartlägga vissa delar av hjärnans mycket avancerade
processer.
Forskningen
inom minnesprocessen är ganska
överens om att detta sker oberoende av minnessystemen
och interagerar över hela hjärnbarken. Det lär alltså
enligt flera forskningsresultat inte finnas några
lagringsutrymmen över huvudtaget i själva hjärnan,
eller i något annat utrymme i kroppen.
Det
som kan mätas är istället olika programcentra över hela hjärnan där konkreta
processer
ger sig till känna och blir mätbara vid reagenserna.
Till
minnet hör även minnesförlust – amnesi. Glömska
eller minnesförlust är paradoxalt nog
en del av minnet. Det som glömts är trots allt något.
Och detta som "är" kan många gånger plockas fram ur minnet,
beroende på angelägenheten och
med hjälp av olika behandlingsmetoder.
Det
man vill minnas framplockas normalt sett genom medvetandet,
med den egna viljan i
relation med de associationer som fanns
med i sammanhanget.
Dimensionslagarna.
Det är med Albert Einsteins allmänna
relativitetsteori
som krökta rumstiden beskrivs, och som även gäller för
andra dimensioner, vilka är mera än fyra, men som inte
alltid gäller på kvantmekanisk nivå. Den
kvantmekaniska nivån kan alltså i vissa tillstånd vara utan dimensioner
eller utsträckningar, allt enligt de matematiska
dimensionslagarna och i enlighet med rönen
inom kvantfysiken.
Tankemedvetandet,
(rema) sker enbart kvantmekaniskt och
existerar ”autonomt”, men i relation med den materialiserade världen.
Relationer
– punkter. Tingen i sig existerar alltså ”utanför”
medvetandet. Och endast med ständigt växelverkande
relationskedjor, som människor är länkade med (cogitare).
Medvetenhet är att vara vetande med och om relationer,
i själens öga (vacatio).
Valfriheten
gäller mellan olika relationssystem. Vi bör alltså
inte vara några oengagerade åskådare, utan istället
vara deltagande i var och ens anknytningspunkter, vilket
kan ge oanade möjligheter. Det är så vi gör våra
överväganden
och val.
Det
är i engagemanget mellan mekanisk relation och målmedvetet
beteende som utgör skillnaden i den lilla
anknytningspunkten, vilket hör ihop med den övriga
kvantmekaniska ”apparaten”, eller kosmos. Allt är nämligen
holistiskt länkat till Alltet.
Inom
molekylärfysiken har nya upptäcker påvisat att alla
molekyler interagerar holistiskt med alltet, det vill säga att
molekyler är delaktiga i de fysikaliska processer som
en enda verkande enhet – Alltet.
Materialiseringsprocessen
– punkt
för punkt blir händelser. Hur
den grundläggande materialiseringen går till rent
fysikaliskt utgår från fysikern och nobelpristagaren Paul
Diracs andrakvantiserade, relativistiska
teori för växelverkan mellan elektroner och elektromagnetiska fält.
Elektroner
och positroner beskrivs som kvanta av diracfältet,
medan det elektromagnetiska fältets kvanta är fotonerna.
Alla
processer i naturen eller materien orsakas genom kvantmekanisk växelverkan av de fyra fundamentala
krafterna: gravitationen, elektromagnetisk växelverkan
(inklusive coulumbkraften), samt den starka och den
svaga kärnkraften. Samspelet mellan den starka och den
elektrosvaga växelverkan
formar materiens struktur – fermioner. Och
dessa processer sker helt på kvantmekanisk nivå i atomkärnan. All materia upprätthålles på grund av de
samverkande och holistiska elementarprocesserna.
Partiklar
– atomer – materia. De skapande energiernas
materialiseringsprocesser övergår från partiklar till
vår tredimensionella värld, med inkluderade
naturlagar, först vid atombildningen. Det vill säga
att de länkas med naturlagar först på atomär nivå,
däremot inte i samma utsträckning på partikelnivå.
Ljuset
skapar rummet. Ljusets hastighet är sambandet med
fotonernas atomspinn och möjliggör utsträckningen av
rummet – en händelse – som sker i en viss punkt i
relation med en annan punkt, vilket utgör en viss
tidpunkt och därmed rummet. Händelser
utgör punkter, och i relationen mellan punkterna
uppkommer
egenskapen tiden.
Ovanstående
process är den elementära förklaringen till materialiseringsprocessen, men också
beskrivningen för tankeprocessen, paradoxalt nog.
Händelser
sker bara i relationer, det vill säga med flera punkter
inblandade, aldrig ur en enda punkt, det är däremot en
omöjlighet – en singularitet.
Albert
Einstein
lanserade begreppet egentid, då han i
forskningen sökte klargöra och bevisa det som kom att
utgöra de två relativitetsteorierna.
I
bevisföringen, som grundades på predikatlogisk
bevisning, kom Einstein underfund med oerhörda och
bisarra upptäckter. Till en början avskräcktes han av
dessa upptäckter.
Det
handlade bland annat om holistiskt samverkande partiklar
på långa avstånd, ja, upp till ljusårs avstånd, men
som agerade exakt samtidigt och för samma ändamål
(Jmf Korrespondensteorin och Mångvärldsteorin).
En
förutsättning för att dessa fenomen ska kunna fungera
är att tid och rum inte existerar i vissa kvantprocesser. Och denna teori fick giltighet genom
Einstein med flera, i och med den
så kallade ERP-teorin.
(ERP, Einstein – Rosen – Podolsky).
Paul
Dirac, fysiker och nobelpristagare, var helt i klass med
Albert
Einstein. Dessa vetenskapsmän menade att de
först och främst upptäckte kunskaperna helt
approximativt.
Albert
Einstein tvivlade många gånger på sina egna teorier,
som han ansåg vara alltför fantastiska. Men teorierna
bevisades senare av bland andra nobelpristagaren Nils
Bohr, med många flera. Och i vår tid har
kunskapsutvecklingen kommit bra långt. Det finns stor
meningsfullhet
med den vunna kunskapen, som tillhör människan.
Paul
Lindberg
Senast
uppdaterad 2007-08-27
|