![](images/Nr%203-2010/1004-nr-3-19-0109.jpg) Uppseendeväckande
förhållanden
Bråk
i Franska
reformerta kyrkan
I
Stockholm finns sedan mycket lång tid en fransk, protestantisk
kyrka, Franska Reformerta Kyrkan. Den etablerades i Sverige eftersom
det pågick förföljelser av protestanter i Frankrike på
1600-talet. Många protestanter flydde till fristaten Sverige och en
av de svenska grundarna var kalvinisten Jean Bédoire som kom till
Stockholm redan år 1617. Det tog emellertid ända till 1724 innan församlingen
fick börja fira sina egna gudstjänster och först 1741 blev den
officiellt erkänd genom kunglig förordning.
Ulf Svensson |2010-04-13|
De senaste åren har Franska
Reformerta Kyrkan skakats av inre spänningar och kyrkoherden sedan
1992, Jean-Luc Martin, blev utköpt 2006 under mycket uppseendeväckande
förhållanden.
Nu,
efter att ha arbetat på en riksorganisation inom Svenska kyrkan,
har han fått perspektiv på det som hände. Och fokus vill han
lägga på hur det fungerar inom inom kyrkans värld, bristerna i
det demokratiska styret och vad man kan göra för att förändra
förhållandena.
När
en kyrkoledning tillkallar ordningsvakter för att hindra en församling
att fira gudstjänst har en konflikt urartat. Men det var just detta
som skedde innan församlingsledningen i Franska Reformerta Kyrkan i
Stockholm tvingade sin kyrkoherde att avgå.
Ledningen
åkte också på medlingsresor till Frankrike, där kyrkans säte
finns, men utan att ta kontakt med den det berörde, det vill säga
kyrkoherden. Man kan fråga
sig vad som skulle medlas och om denna konflikt har teologiska förtecken
eller andra.
När
något liknande sker inom Svenska Kyrkan handlar det aldrig om
religiösa frågor, eller konflikter kring hur evangeliet skall föras
ut, eller hur man bygger en gudstjänstfirande församling.
När
man hör Jean-Luc Martins berättelse är det svårt, för att inte
säga omöjligt, att finna några teologiska eller religiösa
konfliktorsaker överhuvudtaget. Tvärtom ser man en engagerad
kyrkoherde som sedan 1992 tagit hand om två församlingar, en i
Stockholm och en i Köpenhamn, där allt från gudstjänstfirande,
besök på sjukhus, skolor och fängelser samt ett stort engagemang
i flyktingars situation som utmärkande drag.
Det
specifika
En
fransk kyrka i Sverige tjänar en fransktalande församling där
medlemmarna kommer från både Frankrike och det gamla franska
kolonialväldet. Detta innebär att det är en brokig församling,
som består av alla möjliga folkslag från hela världen.
Franska
Reformerta Kyrkan är också associerad till Missionskyrkan i
Sverige, och just draget av att vara missionär är något som
sticker ut i Jean-Luc Martins berättelse.
Missionärer
är relativt ensamma och måste förlita sig mycket på frivilliga
krafter vilket i och för sig har sina poänger i en kyrklig församling.
Men det framgår också att arbetsbördan tidvis har varit väldig hög
och att behoven i församlingarna successivt ökade men att
kyrkoherdens egen påfyllning av kraft minskade. I början av
2000-talet fick därför Jean-Luc Martin ta time out i form av en längre
sjukskrivning.
Ekumenik
och flyktingfrågor
Samtidigt,
som ensam präst, ska han vara proaktiv för att tjäna sin församling.
Jean-Luc och hans arbetslag har byggt upp en krypta från grunden,
genom att restaurera en källare, haft omfattande kursverksamhet och
stor barnverksamhet.
Till
detta ska läggas arbetet med ekumeniska frågor i allmänhet via
engagemang inom Sveriges Kristna Råd, och flyktingfrågor i
synnerhet. Vad beträffar det sistnämnda har Jean-Luc Martin, i
denna roll, arbetat med kristna irakier, kristna egyptier och andra
kristna med stora hjälpbehov. Har satsade också en del energi på
att lösa problem med trafficking inom flyktingmottagningssystemet,
vilket säkert frestade på.
Kort
sagt: en hårt arbetande präst, kanske väl hårt arbetande, framträder
och frågan är hur dynamiken är i en församling som ligger i ett
annat land med andra lagar, andra traditioner och andra
maktordningar.
EUROPEISKT ENGAGEMANG
Till
ovanstående bakgrund kan man också lägga Nathan Söderblom,
som gav ett starkt stöd till den franska protestantismen. Bland
annat bildade han en stödförening för denna gren av
protestantismen, vilket var logiskt med tanke på hans ekumeniska gärning.
Ett engagemang som Jean-Luc Martin väl lyckas vidmakthålla via
engagemanget inom Europagruppen inom Sveriges Kristna Råd.
Till
bakgrundshistorien måste också läggas församlingens innehav av
centralt belägna fastigheter. Det handlar om ytterst attraktiva lägenheter,
vilket brukar ställa till med en hel del jävsituationer i en rad
kyrkliga församlingar.
Vad
som egentligen har hänt i just denna församling har vi ännu inte
undersökt. Men det kan finnas anledning att återkomma till med
tanke på att ekonomiska fördelar och ekonomiska tillgångar ofta påverkar
styrning och ledning av en församling. Även betalningen av den
tidigare kyrkoherdens pensionsavtal reglerades till slut, efter
påtryckning av hans svenska fru när han själv var sjukskriven,
först 2009.
En analysansats
Vi
har tidigare konstaterat, vid granskningen av olika församlingar
inom Svenska Kyrkan, att det är i huvudsak två system som står
emot varandra: det politiska och det religiösa.
Det
politiska systemet har tagit överhand i församling efter församling.
Till stor del bygger detta på att man numera inom Svenska Kyrkans församlingar
är arbetsgivare efter reformen år 2000. Det politiska systemet ser
kyrkoherdar som chefstjänstemän som ska utföra majoritetens
politiska vilja. Religion har alltmer blivit ett politiskt projekt.
Ser
man vad som hänt inom den Franska Reformerta Kyrkan i Stockholm kan
man säga, enligt Jean-Luc Martins beskrivning, att den demokratiska
förankringen är ytterst tunn. Det finns till exempel ingen
valberedning som bearbetar nya kandidater till beslutande poster såsom
kyrkorådet.
I
samband med bråket kring kyrkoherden avgick också styrelsen och
ingen verksamhet pågick under flera månader. De arbetsrättsliga
villkoren verkar också vara oklara eftersom det saknats
pensionsavtal, semesterersättning och liknande.
Som
ensam präst fick Jean-Luc Martin också slåss mot rykten, som var
svåra att hantera och som till slut undergrävde, inte bara hans ämbetsmannagärning
utan också han som person. Till slut fanns inget manöverutrymme
kvar utan han tvingades sluta.
Innebörder
och konsekvenser
Vi
har tidigare konstaterat att politiker ofta hänvisar till näringslivet
när man uttalar sig om ledningsfrågor. Frågan har gällt om vad
som bör göras i skilda arbetskonflikter och andra frågor kring
strategiska val. Det finns emellertid en avgörande skillnad, som även
i detta fall gör sig påmint, och som verkar vara ett genomgående
drag inom den kyrkliga delen av arbetsmarknaden.
När
näringslivets män och kvinnor går åt skilda håll, talas det om
olika åsikter, eller om olika bedömningar om framtida strategival.
Man slår nästan aldrig ner på VD:n eller motsvarande om dennes
bristande kompetens.
Men
när kyrkan möter konflikter, handlar det nästan uteslutande om
chefens, det vill säga kyrkoherdarnas, tillkortakommande och
brister, som chefer och individer. Inte sällan följer en hel del
rykten med i kyrkliga sammanhang om hennes eller hans egenheter,
bristande lyhördhet eller något annat svårbedömt och subtilt.
DEN
SOM BESTÄMMER
I
svensk debatt brukar våra politiker propagera för att överlämna
mer makt till folket. När det kommer till kyrkliga taburetter, som
självklart inte kan mätas med riksdag, landsting och kommuner,
verkar denna vilja inte lika självklar. Däremot verkar man se på
sin position som ”den som bestämmer och rår i församlingen”.
Talet
om det dubbla ledarskapet verkar bygga på en positiv grundsyn men
som i praktiken är omkullkastad av det politiska systemet.
Kort
sagt: det är våra politiker som bestämmer inom den Svenska
Kyrkans församlingar och detsamma verkar gälla i Franska
Reformerta Kyrkan.
Ett
annat förhållande är att alla i en prästfamilj blir obönhörligen
indragen i processen eftersom det inte handlar om sakfrågor utan om
personfrågor.
Flera
av de fall vi granskat, som i fallet med Franska Reformerta Kyrkan,
är det ytterst kompetenta ämbetsinnehavare som fått gå och ingen
kan säga vad som hänt, som i fallet med biskopen i Växjö:
”Biskop
Ragnar Persenius, som var medlare i konflikten, sa i ett
uttalande att förtroendekrisen är ”svår att ta på”, samt att
”Det finns ingen enighet om vad det handlar om. Men han menar att
alla som är inblandade är mycket trötta och sorgsna.”
Däremot
florerar rykten som ersätter fakta. Som jag ser det är detta inget
annat än makthunger och maktarrogans från politikernas sida,
vilket snarast måste upphöra.
DET
VÄRLDSVIDA
KYRKOBYGGET
De
avgörande frågorna borde handla om hur man bygger demokratiskt
styrda församlingar, genuina gudstjänsttraditioner och tar
medlemmarnas förstarangsfrågor, som i dag verkar vara förrättningarna,
på allvar.
Ska
vi tro Jean-Luc Martin hittar vi inte svaren hos Franska Reformerta
Kyrkan i Stockholm.
|