|
En kristen kyrka utan
Jesus, blir en kyrka utan visdom. |
Foto RLC
|
Inledningen
till andliga
skriftsamlingen Ljuset inom dig Tro
och verkligheten
Förutsättningen
för vetandets giltighet ligger i prövningen som malts i
diskussionens sanningskvarn. Att veta att man tror, tillhör
därför den kvalificerade
personliga hållningen. Hur många gånger har inte den
tvärsäkra sanningen tvingats till omprövning på grund av nya och
trovärdigare sanningar, som
istället äntrat sanningens definitioner.
Paul Lindberg:
|2011-09-13| När
vetenskapsjournalisten frågar vetenskapen om vad som är sant
och riktigt, så blir svaren
inte så sällan subjektiva och obeständiga ståndpunkter. Det
kan bero på vilket kunskapsunderlag som lagts ned i svaret. Innan
sanningar fastställts handlar
det mycket om tro och aningar, som med tiden kan leda
till sanningar. Sanningens kontrollapparater är det som prövar,
genom bland annat verifikation
och falsifierbarhet. Inom naturvetenskapen finns även
predikatlogiken som
kontrollapparat. Dessa metoder har sin grund i människans empiriska
erfarenheter, men som härletts ur fantasifullheten kring aningar
och approximationer, hypoteser, syllogismer, men också
inspirationer, och så vidare.
Sanningsmetoderna
har sin ursprunglighet och betydelse ihop med dialektiken
– tes, antites och syntes.
Trots visdomens erfarenhetsmetoder, så brister bevisföringen
alltför ofta, som istället kan bero på den mänskliga faktorn,
eller kanske i bristande
förmåga eller av en god vilja.
Exempelvis:
För mindre än ett decennium sedan har en omfattande
kunskapsutveckling skett inom
både kvantfysiken i allmänhet och kunskapen om mörk
materia. Nya ståndpunkter med en mängd forskare inblandade tävlar
om svaren för den bästa beskrivningen av
slutledningarna.
Den
övergripande kunskapen av betydelsen för den mörka materien har
stärkts, och den mörka materien
anses vara förutsättningen för universums upprätthållande.
En
mängd vetenskapliga indicier och en hel del vetenskapliga bevis har
lagts på plats som bekräftar dessa
saklägen. Mörk materia kan vi ännu inte se,
eller helt och fullt kunna bedöma, men vars betydelse anses vara
ett säkerställt faktum.
Liknande
kunskapsutveckling kan föreligga kring begreppet kvantmedvetandet.
Ståndpunkt står mot ståndpunkt, och
svarens fastställande kommer först
när konsensus råder. Mognadens
fördröjda tröghet för fastställandet av sanningar, kan ibland
bero på att olika intressen och
sanningsinnehavare helst vill få den egna ståndpunktens
acceptans som norm. Och när andras sanningar blåser i nacken,
uppkommer irritation och rädsla för
prestigetapp, vilket inte alls är ovanliga beteenden
i dessa sammanhang. Men fördröjd tröghet kan också ha sina
fördelar vad det gäller utvecklingen
av nya vetenskapliga ståndpunkter. Att traggla
ståndpunkterna från olika håll kan hindra falska sanningar att
slå rot alltför lätt. Tiden
får utvisa vad som är sant eller falskt.
Kvantmedvetandet
är den alternativa beskrivningen av tanke och minnesapparaten
(rema), med hjärnan som
materialiserad processor för ett kvantmekaniskt medvetande
och med samspelande minnesprocesser.
För
närmare tio år sedan kritiserades forskare som lade fram
ståndpunkter om
kvantmedvetandet. Då ansågs de vara alltför fantasifulla och
ifrågasattes av dem med
traditionella ståndpunkter. De ansågs religiösa – vilket de
flesta av dem faktiskt inte
är.
SKRIFTSAMLINGEN
LJUSET INOM DIG
I
mina personliga reflexioner (skrifter och essäer) finns en
grundläggande tanke, och det
gäller meningen med livet – den eviga frågan. Det gäller
inte i första hand meningen med mitt
eget liv. Jag har ett rikt liv, och klarar mig.
Nej, jag tänkte som så, om Gud inte finns, så har livet för
många varit hopplöst
orättvist. Trots Gud, så har ändå livet varit orättvist för
hundratals miljoner människor.
Men, då finns ändå ett hopp om en rekonstruktion och rehabilitering.
Och det hoppet kan vara betydligt mer trovärdigt än vad den
allmänna meningen är riktigt
medvetna om idag. Det är i alla fall vad jag tror.
Möjligheten
för ett kvalificerat och realistiskt hopp grundar sig på vad den
vetenskapliga utvecklingen visar prov
på. Det är poängen med mina artiklar. Och
det handlar om ett rikare liv för alla dem som nekats detta i denna
världsordning.
En
stor del av mänskligheten lever på gränsen till existensminimum
och i stor fattigdom, och av
dem lever alltför många under existensnivå. Många lever under
slavliknande och totalitära förhållanden utan mänskliga
rättigheter, utan rättigheter
att organisera fackliga eller politiska organisationer.
På
grund av ett missbruk av den fria viljan, har en hel del
framgångsrika, eller
människor med alltför stor självgodhet, valt bort Gud som en
realitet. Andra har valt bort
Gud av förnuftsskäl, enligt dem själva.
Konsekvenserna
av detta kan vi se i historien och vår nuvarande verklighet.
Egoism är en verklig politisk
ideolog, ämnad för assimileringen av världens mutkolvar vilka
ställer sig till Mammons förfogande. Och den ideologin splittrar
människor, och hindrar utvecklingen för en allomfattande
demokratisk gemenskap.
Men,
invänder många, religionerna har inte alltid varit så värst
föredömlig, eller hur!?
Så
är det självklart. Trots det lägger miljarder människor
förhoppningar på en god Gud,
som kan komma till undsättning när livet är alltför svårt att
leva – eftersom
världsordningens representanter inte gör det.
Andra
kan se detta som en förhatlig verklighetsflykt, och fördömer
dessa beteenden. För den
hoppfulle tycks verklighetsflykten däremot vara enda möjligheten
för en ny och ljusare framtid. Och
den förhoppningen står jag själv för.
När
den rika världen förfasas över religiös verklighetsflykt, så
borde de rannsaka sig själva,
med den rika världens monstruösa verklighetsflykt, vilket förverkligas
i all sin nakna cynism. Den rika världen vägrar inse att Mammons
illusioner om den konsumistiska
livsstilen är den största verklighetsflykten genom
tiderna, på grund av sin omfattning. Och den omfattningen kommer
att bli ett fördärv för hela
mänskligheten. Denna verklighetsflykt är däremot något
att förfasa sig över.
Förhoppningen
och tilliten till Gud, kan för många människor istället ge
impulsen till en inre
förändring, som kan främja det allmännas bästa för den
demokratiska gemenskapen.
Det
övertygande steget handlar om personlig insikt, ljuset inom dig,
något som kan sökas och
läras, för ett växande medvetande och kritiskt tänkande. Det
handlar om en personlig andlig utveckling, som realiserar drömmen
om det goda samhället. Gemenskapen
är det som gäller för livet, kärleken och
rättvisan. Det handlar om verklighetssynen för världens alla
människor – communio.
GUD
I VERKLIGHETEN
Jag
ser Gud i vetenskapen och i människors goda vilja för den
ändamålsenliga utvecklingen.
Jag ser i Jesus berättelser om bland annat ”En ny jord, och
nya himlar”, med analogier som
avslöjas i forskningen kring exempelvis de matematiska
och astronomiska dimensionsförklaringarna.
Mörk
materia, mörk energi och vakuumenergi är, exempelvis, begrepp som
tycks vara mycket skarpa tecken på
Guds andekraft. Kring dessa ståndpunkter känner
jag mig hemma i den goda jordmullen, tillsammans med en hel del
framstående forskare, som söker och
finner den kunskapande tillblivelsens verklighet.
Denna
vunna kunskap tillhör, ofrivilligt kanske, även den vetenskapliga
spetsteologin. Med liknande
sökande har forskarna krävt nödvändiga förändringar av den
nuvarande livsstilen, men som nonchaleras av de maktägande
politikerna och Mammons
spekulationskapitalism – de som för närvarande äger hela världen.
Verklighetssynen
behöver inte delas av alla, men om vi kan se den gemensamma
nämnaren för strävandet av en hållbarare värld, så borde
försoningen kunna vara vägledaren.
Gud
kan knappast förklaras, mer än med provisoriska mänskliga
begrepp, men med dessa begrepp
kan människor verkligen söka bredda kunskapens möjligheter.
Att
söka insikt om Guds närvaro i själva verkligheten, tillhör
vägen, sanningen och livet.
Det är inte fåfängt – det är meningsfullt. Men är det
önskvärt att veta mer om Guds
verklighet? Ja, det måste det få vara, för alla de människor
som är i starka behov av Gud –
framförallt när världsordningen sviker de
behövande.
Att
önska förklara Guds förklaring är provet på trons
betydelse för Ordets görare.
Att misstro försöken att förklara Gud, liknar missunnsamhet och
förnekelse för mänskliga
behov och rättigheter. Mammons görare, däremot, vill inte
ha en verklighetens Gud inplanterat hos människorna.
Guds
otillgängliga mystik, tycks ligga i tiden som ännu inte varit, i
de oskapade energierna, i allt
det som ännu inte uppenbarats, som med tiden blir till
och ger sig till känna, och som svarar dem som söker. Sök
kunskapen om Gud, och du skall
finna den – men på olika speciella sätt. Tro är verkligheten
för Ordets görare. Tro utan görare,
är däremot falsk religion.
Tro
och verkligheten har många gånger gått sida vid sida för det
allmännas bästa, men även
utvecklats med sämsta tänkbara förtecken. Då har det alltid
berott på att religionerna utnyttjats
på grund av maktens ideologiska egoism.
Världen
behöver förändras, för alla människors ändamålsenliga
gemenskap! Låt Gudstron fyllas
med kraft och mångfald! Kanske vi också bör skärpa lyssnandet
på Jesus och hans tal om Guds rike
på ett nytt sätt! En kristen kyrka utan
Jesus, blir en kyrka utan visdom. Att tro på Gud före kyrkan är
teism. Att tro på kyrkan
istället för Gud är ateism.
![](images/UPP.jpg)
|